ANGREPP! ÄR BÄSTA FÖRSVARET
Vi väntar på saxofonisten. Han är här om ett ögonblick. Ta det lugnt.
Vet ni vad som hände? Jag kunde inte hitta nyckeln till min cell.
Inspektören hotar med att byta ut låset. Vad vill ni höra?
"Mississippi Dream"? Bra, kom då. En, två ... En, två, tre.
Han är fantastisk. Verkligen fantastisk.
Se på ansiktet ... Axlarna ... Nacken ...
-Otroligt ... -Så hittade vi honom till slut.
Tack, ni är en härklig publik. Vad vill ni höra nu?
-Jag måste prata med dig. -Den kan jag inte.
Vi måste prata med dig. Det är viktigt.
Okej. Ni får klara er själv, killar. En, två, ... en, två, tre, fyr.
-Vad? -Praktfull.
-Mr. Wonder, Ni är den, vi söker. -Ser man på, tjejer?
Missförstå oss inte nu. Vi är affärsmän.
Vi kommer för att erbjuda er ett jobb för en miljon dollar.
-En miljon dollar? -Just det.
Jag har just fått tio år för att jag föll för en killes trick.
Utbetalningen ... väskan. Här är pengarna.
-Hur mycket? -50.000 dollar.
50.000?
-Vad går jobbet ut på? -Det får vi inte säga.
Det hör ni från chefen i New York. De 50.000 är era oavsett vad.
-Ingen kommer att kräva dem tillbaka. -Med min tur är de väl falska.
-Vad säger ni då? -Att det måste vara något fel.
Men det kan jag leva med.
Sluta nu, Elliot. Bara svalor i god form gör så.
Jag är i fantastisk form. Se här.
Ursäkta, kan ni berätta var jag kan hitta Mr Elliot Vance?
-Min hatt! Vem fan är han? -Det är Elliot ... Elliot Vance.
Vad säger du, Mike? Det kan vi använda i showen.
En fågelskrämma med hatt. Vad sägs om det?
Det är någon som vill prata med dig.
-Vem? -Fågelskrämman.
Får jag? Mr. Vance, vi måste prata med er. Det är mycket viktigt.
Så kom upp då.
Även om ni har chansen att tjäna en miljon dollar?
Förbindelsen måste vara dålig. Jag tyckte du sa en miljon.
Oavsett om ni accepterar erbjudandet eller ej, får ni 50.000 dollar nu.
-Är det din? -Det var det.
Acceptera erbjudandet så behöver ni inte fjolla runt mer.
-Det gillar jag ju annars. -Här är förskottet.
Vad ska jag göra för de småpengarna?
-Det berättar chefen i New York. -Vi får inte säga mer.
-Ska jag tro på den historien? -Det finns 20 kuvert mer, Elliot.
Då tror jag på det.
Vänta här, Mr. Wonder.
-JG sitter i möte just nu. -Det tar en stund.
-Be chefen att skynda sig. -Han håller på att avsluta ett möte.
Det dröjer inte så länge.
-Hej ... -Vad?
-Det vet du mycket väl. Dörren. -Nå, dörren.
-Ja, dörren. -Dörrar är till för att öppnas, va?
Glöm det.
Är det den enda melodin du kan spela?
När lättar du med bobslädarna?
Vad tror ni? Är han född sådan, eller var det dörren som gjorde det?
-Hör här, Blåöga ... -Mr. Wonder, gå in bara.
-Dig ordnar jag senare. -Gå bara med, Mr. Vance.
Godzilla får klara sig själv.
-Var är miljonen? -Otroligt.
Fantastiskt. Bra jobbat, killar.
Stick ni bara. Tack för hjälpen.
Känn er nu som hemma.
Det är ett nöje att se er här ... Tillsammans.
Sitt ner.
-Dina tvillingdöttrar? -Mrs. Thatcher!
Styrelsemedlemmar.
Jag måste säga att ni är firmans juveler.
Och att inte hitta en, utan två ... och med så kort varsel, det är ...
-Det är ... -Vad är det?
-Det går inte att beskriva. -Synd. Jag skulle gärna ha hört det.
-Var är nu miljonen? -Tillåt mig ...
-Jag blev erbjuden en miljon. -Samma här.
Ni är resultatet av ett komplicerat studieförlopp. Beviset på det omöjliga.
-Miljonen då? -Låt mig gå direkt på sak.
Miljonen.
Vi är den enda firman i världen som har specialiserat sig på kopior.
Menar han dubbelgångare?
Vi hittar folk, som liknar våra kunder-
-och övertalar dem att arbeta hos oss.
Se ... här är några av de mer anmärkningsvärda.
-Otroligt. -Eller hur? De är våra mästervärk.
Mrs. Thatcher. Påven. Honom behöver jag väl inte presentera.
Presidentens dubbelgångare är förresten en fantastisk skådespelare.
Bresjnev. Roosevelt.
Vi sände dubbelgångare för Roosevelt och Churchill till Yalta.
Men ryssarna sände en falsk Stalin.
Det var det, som skapade kaos. De var alla dubbelgångare.
-Men vad ska det vara bra för? -Man kan vara på två platser samtidigt.
Som gudarna.
-Var hittar ni dubbelgångarna? -Över hela världen.
-Ni övertalar dem med en miljon? -I erat tillfälle, ja.
Betyder det att han har en dubbelgångare?
-Ja, och det har du också. -Det finns bara en Elliot Vance.
Namnet är naturligtvis ett annat.
Men med hänsyn till allt annat ... Döm själv.
Men ... om jag inte visste att det inte var jag, hade jag trott att det var det.
-Honom är det stil över. -Håll nu tyst.
Och sig inte att det inte är du.
-Se här ... Det är jag i kostym. -Vad säger ni då?
Ni ska överta deras liv i sju dagar. På alla tänkbara sätt.
-Vem är de? -Två av världens rikaste män.
Kusiner. De är en del av en dynasti, som är helt ofattbart välbärgade.
-De bor i Brasilien ... Rio. -Rio ...
-Är du känd i Brasilien? -Är påven katolik?
De äger tobaksplantage, boskap, gruvor, rederier.
Hotell, banker. Alltid i offentlighetens sökljus.
-Det låter hårt. -Kan jag räkna med er?
-När börjar vi? -Nu. Vi är väntade i Rio imorgon.
-Håll tyst och låt chefen svara. -Jag sa inte ett ord.
Mina herrar ...
-Du milde! -De liknar oss på pricken.
Det är otroligt.
-Vad säger ni då? -Den fysiska aspekten är perfekt.
Förbluffande.
Primitiva förekommer mig att vara ett passande ord.
Det första intrycket.
Låt mig presentera ... Greg Wonder och Elliot Vance.
Mr. Wonder, det är Antonio Coimbra de la Corenilla y Azevedo.
-Hej, Tony. -Tony ...
Mr. Vance, det är Bastiano Joao Coimbra de la Corenilla y Azevedo.
Du är för cool, Basty.
Vi har saker att tala om i fortrolighet, så vi äter i styrelselokalen ...
-Mat! Låt oss komma iväg. -Mr. Vance ... Mr. Wonder ...
Du kallade dem primitiva. De är rena djur.
Det är de.
-Är du inte hungrig, Tony? -Jag åt på klubben.
-Vill du ha något? -Varför inte?
God kyckling.
Kom in.
Nu känner vi varandra. Låt oss höra historien.
Inte den med att vara på två platser samtidigt.
Man betalar inte två miljoner utan att få något i retur.
-Har ni fiender? -Ni känner ju affärsvärlden.
Faktiskt inte.
Ja, vi har fiender. Farliga fiender. I vår värld finns ingen nåd.
-En vän blir plötsligt till fiende. -Det kan hända över en omgång biljard.
Jag blev överfallen på Wall Street mitt på ljusa dagen. Förfärligt!
-Lyckligtvis kom polisen förbi. -Slog du inte tillbaka?
-De var två. -Inte fler?
Jag förstår. Vi är lockbeten, medan ni ...
Åker till Rio om sju dagar för att skriva under ett kontrakt.
-Det kontraktet gör en del jättearga. -De vill förhindra det.
-Mord är en möjlighet. -Jag vet inte vad jag ska säga.
-Vi accepterar erbjudandet. -Tala för dig själv.
Utan dig faller avtalet till jorden.
Du ska inte kosta mig en miljon.
Berätta varför du tvekar, kära Elliot.
Kära, Bastiano ... jag tvekar, för att jag inte önskar en kula i huvudet.
Der är naturligtvis en viss risk.
Men för en miljon dollar kan man inte tillåta sig att vara kräsen.
-Vi accepterar erbjudandet. -Vänta lite nu.
Hör här, Elliot. Vad sägs om en miljon var för att spela med oss ...
Plus 500.000 för att avslöja våra fiender?
Hörde du det? 500.000 för att banka slynglarna?
-Den köper jag. -Det är en riskabel affär.
-Om jag får komma med ett förslag. -Fram med det.
Uppför er som ni brukar. Försök inte att efterlikna oss.
Ni är så fantastiskt spontana, att det hade varit synd att hålla er tillbaka.
Vi liknar varandra så mycket att ingen fattar misstanke.
Dessa sju dagar ska kommas ihåg-
-som en tokig tid, ingen kan förklara.
-Är ni eniga? -Det är ju vansinne.
-Du är skitrolig. -Skitrolig?
-Ja. Jäkligt komisk. -Tack så mycket.
-Har du pärmen klar till dem? -Den är här.
-Du måste nog ändra frisyr, Elliot. -Det kan du själv göra.
Vi är de enda ombord. Varför flyger vi utan passagerare?
Flyget är reserverat till er. Viste ni inte det?
-Han är lite frånvarande. -Frånvarande ...
-Vill ni ha lite juice? -Ja tack.
-Låt oss läsa på läxan. -Bra idé.
"Angel Duarte, sekreterare. Mycket samvetsfull." En stel typ.
"Butlern Bernardo. Chaufförerna Nadinho och Vinicio."
-Chaufförer? -Ja, chaufförer.
-"Kocken Zeffa." -Jag älskar dig, Zeffa.
Kökspersonal, städerskor, läkare, sjuksköterskor, trädgårdsmästare osv.
-Det är en hel armé. -Jag har avtjänat min värnplikt.
Vem har vi här? "Donna Olympia Chavez de Altamarano."
"Baronessa, hertiginna, nära vän till Bastiano."
Hör här. "I åratal har deras förhållande varit rent platoniskt."
-Är det en slags sjukdom? -Kanske.
"Donna Olympia älskar Proust, Beaudelaire och Whitman."
"Favoriter Thomas Mann, Beckett och Joyce."
-Hon kommer vida omkring. -Hon ska nog höra ifrån mig.
"Deras förhållande är föremål för sladder."
-För att du inte får något. -Det ska jag nog ändra på.
-Är du gift? -Jag? Är du galen?
-Inte du. Antonio. -Antonio? Vem vet?
-Vem är han? -"Albert von Eisenburg. Läkare."
"Psykoanalytiker."
"Antonios terapeut." Han är din psykiater.
"Antonio är ungkarl utan romantiska förbindelser."
"Vän med dr. Eisenburg. Två möten i veckan för 15.000 om månaden."
Vilken vän. De rika är alltid ensamma.
Det är deras problem. Men om vi inte liknade de två-
-hade jag fortfarande varit pilot och du hade rotat i soptunnor.
-Har du inte gått upp i vikt? -Ett par kilo.
-Du får börja jogga. -Det gör jag kanske också.
Där är de.
-Där är chaufförerna. -Vad har hänt med dem?
Niki Lauda!
-Har du tappat något? -Nej, señor.
-Sträck på dig då och ta väskan. -Ja, señor.
Inte dåligt.
-Jag kör skrället. -Men ni kan ju inte köra.
-Nå ... låt mig prova. -Hoppa in där bak.
-Stannar du här? -Nej, señor.
Jag trodde inte att ni gillade att åka fort.
De är nog mer rädda för att få arslet avskjutet.
Milda makter ... Inte illa.
Det tar en vecka att hitta toaletten.
-Välkommen hem. -Tack, Angel. något nytt, Bernardo?
-Nej, Sir. -Inga nyheter är goda nyheter som de säger.
Och de vet, vad de talar om.
-Hur går det i stallet? -Fint. Regina är i fin form.
-Vi tog oss en kort galopp. -Bra.
Specialfodret har kommit från Irland. Med flyg.
-Äntligen. -Det var en god nyhet.
-Var är Zeffa? -Hej.
-Vad gör du till mig idag? -Inget.
-Varför det? -Det är första torsdagen i månaden.
Jag kan väl vara hungrig ändå.
Ikväll håller baronessa Sephronia Machado Calvose sin kulturella afton.
-Ni bad mig acceptera inbjudan. -Hur kunde jag glömma det?
-Ditt minne är ju som en sil. -När väntar Sephronia oss?
-Kl. 20.00 ... Som vanligt. -Då måste jag av med skiten.
-Skiten, Sir? -Han ska väl tvättas förr eller senare.
-Badpersonalen väntar er. -Vad gör de?
-Programmet, Sir. -Till vad?
Ikväll. Baronessan skickar alltid det på eftermiddagen.
Tack.
Ha en trevlig kväll.
Ska du låta honom köra?
-Nadinho ... Gör en brännare. -En brännare?
Gasen i botten.
Undrar hur de sitter i den här sardinburken med hatt på?
-De kanske tar av den. -Bra tänkt.
Se på mitt finger. Vacker va?
-Fråga mig vad klockan är. -Vad är klockan?
-Det är en fina bullar. -Ja, det här är en lycklig stund.
Vad står på programmet?
"Sonate för harpa. Spelad av Sephronia Machado Calvose."
Efterföljd av föredraget "Kan adlighet fastslås via blodprov?".
-Det kan det väl inte? -"På resa i det tibetanska köket".
-Det låter bra. -"Att använda fågelfrö".
Ska vi då utfodras i bur eller utan för fönstret?
Vi ska ju fånga skurkarna.
Ja, men jag åt bättre när jag var pank.
Vi startar imorgon. Ikväll ska vi ha lite kul.
Ja. Åt helvete med zombierna. De kan sköta sig själv.
Jag vet ett bra ställe. Nadinho? Kör ner till hamnen.
Till hamnen.
-Se, det var bättre. -Vakna, era slöa skitstövlar!
Kom nu! Välkommen. Jag har ett fint bord åt er.
Här. Det är mitt bästa bord. Det är klart om ett ögonblick.
Sitt ner.
-Vad får det lov att vara? -Vad är dagens rätt?
-Ris och bönor. -Fint.
-Två ris och bönor. -Fyra.
-Nej, åtta. -Tio.
Tio gånger ris och bönor!
-Hej, snygga killen. -Hej, snygging.
-Bjuder ni på en rom och cola? -Vet du, vem jag är?
-Bastiano de la Corenilla. -Y Azevedo.
-Vi ska ha champagne. -Ja, champagne till alla. Vi bjuder.
Hon kan ge en ett hjärtstopp. Lägg av.
Ni har förtjänat något extra ikväll.
Om jag inte hade sett dem gå in där, hade jag inte trott på det.
Jag har läst om schizofreni, men det här slår allt.
Baronessan kommer att sakna sina hedersgäster.
-De värmer nog bara upp till senare. -De vet inte vad som väntar dem.
Mat! Var ska jag börja?
-Kom tillbaka senare. -Ja, vi ses.
-Det här är livet. -Det kunde man hålla föredrag om.
Godafton, Tango. Allt är upptaget, men jag ska nog hitta ett bord åt dig.
-Jag vill ha ditt bästa bord. -Det är upptaget.
-Jag vill ha ... det bordet! -Ja. Ett ögonblick bara.
-Vad händer? -Killarna vill ha vårat bord.
Ägaren säger att det bara är för att störa oss.
Den herren är den mest ondsinta. Han gillar att skrämma folk.
Han gör köttfärs av oss, om han inte får vårat bord.
-Det menar du inte. -Han är stans bästa lönnmördare.
-Han kallar sig Tango. -Gör han?
Och det faktum att han kallar sig Tango i sambans land, bevisar-
-att han är en komplett idiot.
Rakt i bönorna!
Hände det något, chefen?
Efter dem!
Se upp nu!
Ligg kvar bara. Ska du också ha en?
Tid för en öl.
Idioter! Visa dem, hur det ska göras.
Idioter! Sitt inte där och sov! På honom!
Jag ger dig en chans. Du förlorade.
Släpp min fot!
Nu har jag dig!
En garde! Där ... där. Håll den. Tack.
Slog du dig? Var gör det ont? Gör det fortfarande ont?
Nu gör det ont, va?
-Ska du ha med honom hem? -Nej.
Jag skulle bara på toa.
-Hej, chefen. De är inte här. -Sök, och du ska finna.
Tittut, här är vi.
Bra, killar. Den här gången slipper de inte undan.
Snutarna! Låt oss komma härifrån!
"Chauffören larmade polisen, som dock inte grep våldsmännen-"
"-som gav upp och flydde i skydd av mörkret med svansen mellan benen."
"När Antonio Coimbra blev ombedd att identifiera gärningsmännen-"
"-sa han, att han inte var tjallare och inte ville sladdra på någon."
-Din stora idiot! -Ursäkta, chefen.
Amatörer! Ingen har någonsin dragit mig vid näsan på det viset.
-De överraskade oss ... -Alla åtta.
-Du sa att de var några mesar. -Inga ursäkter, tack.
-Min klient vill se resultat. -Nästa gång tar jag själv båda två.
"Bastiano talade i samma tonfall och miste helt besinningen."
Chockerande.
"Han gick så långt att han gav en uppvisning till ära för fotograferna."
-Chockerande! -I den grad!
"Kusinerna Coimbra lovade att betala för skadorna i klubben-"
"-och eventuella sjukhusräkningar."
Ett slagsmål på det förfärliga stället. Vet du, vad det betyder?
De måste ha blivit inlockade där.
Ett värdshus. Fullt av fyllon och landsstrykare. Och det språket.
Tjallare ... sladdra. Jag kan aldrig visa mig på yachtklubben igen.
Det är irriterande.
Jag beskrev dem som "vidunderligt spontana".
De är direkt farliga.
Hertigen av Edinburgh liknade ju inte oss.
Naturligtvis inte. Men de två herrarna går för långt.
De försöker bara att hålla sig i livet. Olyckligtvis på deras eget vis.
Vi har inget val. Vi kan bryta kontraktet eller ta upp kampen själv.
De har redan förstört vårt ryckte.
Jag hoppas bara, att vi inte har undervärderat risken.
Roomservice. Erat kamomillte.
-Godmorgon. Har du ont i rygggen? -Nej, Sir.
-Räta på dig då. -Ja, Sir.
-Godmorgon. -Godmorgon, Angel.
Får jag uttrycka mina sympatier över er olycka igår?
-Det hände inget med ... med oss. -Frukosten är på väg.
Jag hade kunnat äta en häst.
-Hej, Blåöga. -Hej.
Frukost till Bastiano Joao Coimbra de la Corenilla y Azevedo.
-och till Antonio Coimbra de la ... -Kom med maten.
Tack.
Alla tiders.
-Vem har kommet på den idén? -Inte jag.
Vad är fel? Det är eran diet. Bestämt av eran dietist.
-Jag bestämmer själv min diet! -Naturligtvis.
-Ge det till fåglarna. -Ja, Sir.
-Har du tappat talförmågan? -Får jag påminna er om programmet?
-Inte om det liknar det igår. -Dagens program.
-Jag orkar inte, men visst ... -Fram med det.
Tack.
Kl. 11.00 besöker ni plantagen. Bananskörden är igång.
-Bananer? Det låter gott. -Annat?
Kl. 16.00 har ni ett avtal med Dr. von Eisenburg.
-Din psykiater. -Nå ja.
och ni har ett avtal med Donna Olympia Chavez kl. 17.00 vid sjön.
-Donna Olympia? -Flickan.
Henne har jag ett par saker att säga.
-Ska jag ha bilen redo? -Ja tack. Du är alla tiders, Angel.
-Kan jag gå nu? -Ja, gå bara, allesamman. Hejdå.
Tack, Sir.
-Det är inte särskilt hårt att vara rik. -Nej, det kan man inte säga.
Resan till USA har förändrat dem totalt.
-Antonio har lärt sig spela saxofon. -Otroligt.
Bastiano bad mig köpa en surfbräda.
En sådan som flyger över vattnet medan man håller fast i seglet.
-Han skulle inte tappa taget på den. -Bastiano? Otroligt.
-Var hittade agenterna dig? -På en jazzklubb i New Orleans.
-Vad gjorde du där? -Jag var på väg ut från fängelset.
-Och innan det? -Då drog jag bara runt.
Tills jag kom till Brasilien första gången för att leta efter diamanter i en flod.
-Du ser inte ut som att du hittade några. -Jag ser väl bra ut. Vad gjorde du?
-Lite av varje. Jag är bra på att ramla. -Ja, på ändan.
Nej, jag är stuntman.
När de behöver någon som ska ramla av en häst i galopp, vem ringer de då?
-Vem? -Elliot Vance. Den bäste.
-Det låter riskabelt. -Inte om man vet vad man gör.
Och det gör du? Du ser inte sån ut.
Gör jag inte? Stanna här!
När jag kommer emot dig, skjuter du mig. Så ska du se vad som händer.
Okej.
Okej!
Bang!
Det var en. Då är där en kvar.
Jag mår bra. Tack ska ni ha.
-Det fallet var värt 500 dollar. -Har du någonsin slagit huvudet?
Nej, jag är den bäste. Men apropå huvuden, så se upp med psykiatern.
-Vad är det med honom? -Jag känner dem.
De får en att tala medan de gräver.
-Gräver var? -I ditt förflutna. Vårt förflutna.
Dubbelgångarna ... De två miljonerna.
Eftersom du är galen, ser jag Framför mig hur du förstör allt.
Och det säger du. In med dig.
Chefen... Jobbet är delvis utfört. Jag sköt Bastiano.
Han föll till marken som ett moget fikon.
-Det var bättre, Tango. -Imorgon tar jag nummer två.
-Se här. -Är det någon, vi känner?
Jag sköt och träffade. Han föll till marken som ett moget fikon.
Idiot!
-Antonio Coimbra de la Corenilla. -Y Azevedo! Tack, min kära.
-Min kära Antonio ... -Trevligt att se dig.
-Du har visst blivit starkare. -Jag har tränat lite.
-Har du fått vila dig? -Jag ska inte klaga.
-Sitt ner, Antonio. -Tack.
-Har du haft fler mardrömmar? -Nej, inte riktig, men ...
jag drömmer, att jag silar sand i Rio Prato.
jag silar och silar.
Ett återvändande tecken från ditt undermedvetna.
-Är det? -Naturligtvis. Det är vanligt.
Det går tillbaka till barndomen. Lek på stranden med hink och spade.
-Och sil. -Ja. Ser du, hur det passar in?
-Ja, allt står klart nu. -Låt oss tala om din barndom.
Från dessa instinkter till dina undertryckta känslor.
Jag gräver fram dem åt dig.
Det är en stor tröst att äntligen att hitta en, som vill gräva åt mig.
-Typiskt! Hon är sen. -Mina rena tankar!
Min fröjdfulla själ! Min Amor är här.
-Är det du, Olympia? -Kärlekens kvinna.
Var dina kyska läppar på väg att förklara mig din kärlek?
Det var mina läppar på väg att göra.
Mitt liv ... Du är här för att ta fram glädjen i mina ögon och min själ.
-Ska jag fortsätta? -Åh, min platoniska vän.
Sades det inte, att dina kyska läppar aldrig skulle kysses?
Det sades, men Amor var visst blivit galen.
-Är detta så passionens dag? -Bättre sent än aldrig, va?
Då händer det idag. Nej! Den stora dagen!
-Joyce, Proust och Whitman i en. -De är bara ord.
Vackra ord, men livet är också blod, kött och muskler.
Det är det.
Min älskade! Min Amor!
-Vad sen? -Det är typiskt.
Allt faller på plats nu. Den nya saxofonen passar in perfekt.
-Gör den? -Absolut.
-Men det gömmer sig något ännu. -Vad gör vi åt det?
Hypnos. Se på pennan, Antonio. Koncentrera dig.
Följ pennan. Koncentrera dig.
Mer ... mer ... mer ...
Du är helt avslappad. Du somnar.
Slut ögonen, Antonio.
Du sover. Du sover tungt.
Du är helt avslappad ... avslappad ... lugn ... avslappad ...
Sov ... sov.
-Kan du höra mig, Antonio? -Ja ...
Jag ställer några frågor till dig och du svarar. Du vill svara.
-Du vill berätta allt för mig va? -Ja ...
Du ska snart skriva på ett kontrakt. Inte sant?
-Jo ... -Jag vill veta allt om det kontraktet.
Jag vill veta, vad du gör fram tills det ska skrivas under.
-Du berättar allt för mig va? -Varför i helvete skulle jag det?
-Vad sa du? Upprepa det. -Varför i helvete skulle jag det?
Nu berättar du allt för mig. Ner på soffan. Ut med språket.
Varför vill du veta något om det kontraktet? Säg det.
-Det är en del av terapin. -Nu tar jag över kontrollen.
-Det är ett fruktansvärt missförstånd. -Du får på käften. Är det förstått?
Såvida du inte berättar allt. Du spionerar åt någon. Vem?
Jag ska säga det. Släpp mig.
"Ögonblicket, när vi föddes. När du kom till mig."
"Äntligen är vi här. Skänk mig vällustig glädje."
"Skänk mig passionen. Skänk mig själva livet."
Minns du dessa rader, min älskade? Din favoritdikter.
Har Yoko Ono skrivet det?
Som du skojar.
Du vet mycket väl, att det var den gudomliga Whitman.
Säg mig ... Var det han som väckte din passion idag?
Glöm allt förflutet. Du ser en ny Bastiano framför dig.
-Vi har mycket att ta igen. -Det har vi.
-Stanna där. -Jag är kommissarie Columbo.
-Och vem tror på det? -Vem arbetar ni för?
-Det får du reda på. In i bilen. -Okej.
Inte din bil. Vår bil.
In med dig!
Hej!
Där fick jag dig. Du är inte polis.
Dumma svin! Kom nu!
-För satan, han tog nycklarna. -Rulla ner för backen.
Hejdå!
Han stannade.
-Starta den. -Det kan jag inte. Han tog nyckeln.
Sluta med det där. Vi måste prata.
Dags för en simtur. I polen med er!
-Du missade festen. -Några falska poliser var efter mig.
Det är en spion här. Låt oss hitta ett ställe, där vi kan prata.
-Vad hände då? -Jag slängde ner honom på soffan.
-Jag tvingade honom att tala. -Och?
De bad honom skaffa upplysningar. De hotade honom med en lufthammare.
Då sa jag, att jag rensar naglarna med en sådan.
-Smart! Vad slutade det med? -Han ska träffa sin kontakt imorgon.
Var?
-Och var är han nu? -Borta.
Lugn nu. Berätta för oss var de upplysningarna kommer ifrån.
Vet du, var chefen är?
Har du sett chefen?
Vet du, var chefen är?
Tack.
Chefen är på sitt kontor. Andra dörren efter toaletten.
-Fick du det rätt? -Jag läste mellan raderna.
-Vad gör du? -Lär mig läsa.
Köp en bok.
Där är det.
-Ursäkta ... Hallå ... -Upp med dig. Posten är här.
Vem har vi här?
Bra jobbat. Jag ringer senare.
-Sitt ner. -Nej tack.
Vi kom bara förbi med det här. Vi ses.
-Låt oss lägga korten på bordet. -Ni sitter med en dålig hand.
-Ni har oddsen emot er. -Han har rätt.
-Låt mig tala med chefen. -Vad nu?
Posten har kommit. Gissa vem som kom med den.
-Om du förstör det igen ... -Det gör jag inte.
Kusinerna Coimbra sitter här. Det kan du lita på.
-Ta med dem hit ut i helgen. -Ja, chefen.
Chefen har bjudit er på en weekend.
-Har du tid? -I helgen? Ja.
-Det vill vi gärna. Om de ska med. -Det ska de naturligtvis.
Ta det inte så hårt. Det värsta väntar kring hörnet.
-Stäng fönstret. -Då kan jag inte få luft.
Låt nu mannen andas. Det är snart sista chansen.
Det dumma svinet. Efter honom!
De är inte efter oss. Kör vidare.
Dra in, så de kan komma förbi.
-Godmorgon. -Håll käften. Och du som ...
Håll käften, sa jag. Du har problem.
-Du kanske missförstod mig. -Det tror jag knappast. Stig ut.
Flytta dig, din idiot. Jag är Bastiano Coimbra de la Corenilla.
-Y Azevedo. -Det är min kusin, Antonio.
Kom och hälsa, Tony.
Goddag, konstapeln. Flytta dig, ditt pundhuvud.
Coimbra-kusinerna ... Naturligtvis. Det här beror visst på ett missförstånd.
-Jag beklagar. Det var nog mitt fel. -Nej, det är jag, som beklagar.
-Men förstår ni ... -Naturligtvis. Det är tiderna.
Men vilket tillfälle. Vi var på väg till polisskolan.
Vi skulle förära 5000 biljetter till söndagens match åt aspiranterna.
-5000? -De behöver ha lite kul.
-Det förtjänar de. De arbetar hårt. -Det tvivlar jag inte på.
-Vi kan eskortera er. -Det hade varit trevligt.
-Får vi åka med er? -Ja, varför inte?
Jag har alltid drömt om att åka en polisbil. I all oskyldighet.
Vi kör de två herrarna till polisskolan. Den här vägen.
Du följer efter, James.
-Ja? -När du hör en siren, stannar du.
Naturligtvis.
-Ni leder stället exemplariskt. -Jag tackar på allas vägnar.
Vi uppskattar erat arbete. Får jag be er om en tjänst?
Får våra vakter åskåda träningen? Det skulle vara till stor hjälp.
-Med största nöje. -Ta nu lära av det ni ser.
Speciellt du, Samba.
Hans bil blev stulen framför näsan på honom.
En limousin, hör på maken.
-Visa runt herrarna. -Javisst. Den här vägen.
Därborta ligger gymnastiksalen. och där ligger skjutbanan.
Aspiranterna tränar tills de träffar rätt 98 gånger av 100.
-Det har varit en nöje. -Hur kan jag tacka er?
Det är vi som tackar. Hejdå.
-Kom igen, killar. Få ändan med er! -Låt oss komma härifrån.
-394413. -Är det din lottokupong?
Numret till honom vi letar efter. Tango ringde medan jag såg på.
Nu blir ju min Gucci-våtdräkt våt. Naturligtvis bor idioten på en ö.
Så hör ingen hans skrik på hjälp.
-Blir ni borta länge? -Vi är tillbaka om en timme.
-Hej, min lilla bläckfisk. -Vem kallar du bläckfisk?
Dig naturligtvis. Dina händer är som tentakler.
Ja, ja. Hämta en drink åt mig, vattuman.
Om du rör dig, blir du bete.
-Vem är ni? Vad vill ni? -Ha namnet på din klient.
Vilken klient? Vad pratar ni om?
Vem bad dig döda Coimbra-kusinerna?
-Vill du begravas till sjös? -Jag vet inte vem han är.
Jag har bara sett honom en gång. Han hade svart jacka och solglasögon på.
-En sådan arbetar man inte för. -Han betalde ju mig 20.000 dollar.
-Hur kontaktar du honom? -Han ringer alltid till mig.
-Han talar mycket affekterat. -Inte precis någon svärmorsdröm.
-Jag svär att det är sanningen. -Stämmer det, ryker vår bonus.
Knappast. Du följer med oss.
-Vad gör ni med mig? -Börja paddla istället.
Kom igen.
Enastående ... Enastående.
-Lyssna på den här raden. -Med nöje.
"Vinden blåser mot syd och nord. Dagarna är vita, nätterna svarta."
"Hem ... Floder och berg sjunger evigt utan att sansa tiden-"
"-medan vi är tillsammans."
Rörande.
-Kom in. -Det är piccolon.
-Kom in. -Tidningen från Rio.
-Något nytt? -Låt mig se.
Åh nej! "Coimbra-kusinerna färdas i undre världen."
Skandalöst!
"Coimbra-kusinerna festade till ljusa morgonen-"
"-i sällskap med Rios mest beryktade maffiaboss."
"Kusinerna visade upp sig för fotograferna som hade fått ett anonymt tips."
"Klubben 'Vin, Kvinnor och Sång' har just återöppnats-"
"-efter att den första Coimbra-skandalen hade stängt den."
Ännu en skandal. Vårt namn är vanärat.
Odödliggjort i sällskap med gangstrar ... Vi!
-Familjen Coimbra de la Corenilla. -Y Azevedo.
Vi önskade två lamm att offra till tigrarna. I stället fick vi två tigrar.
-Otroligt. -Mer än så.
Ingen firma vill röra oss efter det här.
Hur kunde vi begå ett sådant fel?
-Vi måste snart tillbaka till Rio. -Rio? Nu?
Vi har inget val. När vi når fram, betalar vi de två vildarna-
-håller en presskonferens och förklarar allt.
-Allt? -Ja, allt.
Hoten, mordförsöken, dubbelgångarna ...
Det blir ragnarök, men efteråt är de sig själv, och vi är oss själv.
-Kusinerna Coimbra de la Corenilla. -Y Azevedo.
-Stopp. -Befäl till tjänst.
Vi kämpar emot vem som helst mot betalning. I väskan?
-Resten då? -När uppdraget är genomfört.
-Imorgon är det för sent. -Något annat?
Jag vill ha dem levande. De ska berätta saker för mig.
Vi sätter igång. Ombord med er.
Ingen såg dem åka. Hörde du något imorse?
De var fulla igår. De borde ligga i sängen. Plötsligt är de på flygplatsen.
Där är de.
Godmorgon. är baksmällan borta?
-Vad är det? -Eran bil.
Med ändringarna ni bad om.
Sänkt, turbo, förstärkta ventiler ...
12.000 vridmoment. från 0-100 km/t på åtta sekunder.
-Den ska omgående lackeras. -I den ursprungliga färgen.
-Säger du upp dig? -Nej, señor.
Så intag din plats.
-Dörren. -Ja, Sir.
-Hem? -Nej, gården i San José.
Efteråt kör ni hem bilen.
-Jag ska bara ha svart kaffe. -Jag med. Och ge mig ett par korvar.
-Godmorgon. -Något nytt?
Det är ett meddelande till mr. Bastiano. från Olympia Chavez.
Hon säger, att temat för nästa litterära möte blir:
"Kärlek eller död. Dagens dilemma."
Sig åt henne att det ska vara på rostat bröd.
Ursäkta, men det är en herre i telefonen, som påstår att han är ni.
Hallå? Hur är det, Tony?
Nå, längtar du efter att komma hem?
-Ja. Jag ska hälsa från Elliot Vance. -Han är en alla tiders kille.
Hur går det i New York? Vad menar du med dåligt rykte?
Köp alla tidningarna då. Vad sa du? Vill ni köpa ut oss?
Varför inte? Det är er, de är efter.
Jag har förstått det. Vi ses. Hejdå.
-Och nu? -Vi ska upp till gården i San José.
Men det är ju inte säsong. Huset är inte klart.
Kan du inte hålla tyst? Tack.
-Då är bilen här. -Låt oss komma iväg.
-Jag tror inte mina ögon ... -Vem bad er lackera om bilen?
-Det gjorde ni. På flygplatsen. -Är ni galna? Vi har just vaknat.
-Kör oss till San José. -Men har vi inte just gjort det?
-Har du druckit? -Nej, señor.
In i baksätet. Han kör.
Villa Coimbra? Nej, de har just kört
till gården i San José.
Det var så lite.
Skulle vi ha låtit oss bli dödade för att ni skulle bevara ert goda rykte?
Nej, men var det nödvändigt, att ni lät er fotograferas-
-med en gangster och en flock tjejer?
Sluta nu. Det var en del av avtalet.
Det är ni som är problemet. Vi har klarat uppgiften fint.
Bossen står med skit upp till halsen. Och hans högra hand ... Tango ...
Han har också skit upp till halsen. Förstår ni det?
Lukten är avskyvärd, men jag har förstått det.
Det är ingen idé att fortsätta. Vi är jo inte överens om någonting.
Om showen är slut, så ge oss våra pengar.
Ja?
Tala högre.
Det är till dig, Bastiano.
-Mig? -Ja, till dig.
Det är Bastiano Coimbra.
Vem är det? Vad vill ni? Vad sa ni?
Hallå? Hallå? Han lade på.
-Vem var det? -Han som vill döda oss.
Han vill förinta våran dynasti. Det sa han.
-Han lät som om han menade det. -Åh, Gud.
-Vem vet att vi är här? -Chaufförerna. Naturligtvis!
Nej, de skulle aldrig göra det.
Angel, din sekreterare. Han försökte svälta ihjäl mig.
Han är för dum. Så utstuderad är han inte.
-Butlern är alltid den skyldige. -Bernardo har sett oss växa upp.
-Han kanske vill se er dö. -Jag har det! Jag ska bara ringa.
Hej, Angel. Det är Bastiano Coimbra. är det någon som har ringt till mig?
Tack. Tack så mycket.
-Fungerade det? -Senare. Ge oss stålarna.
-Stålarna? -Skriv checken.
-Kan ni tänka er att fortsätta? -Pengarna först.
-En helikopter. -En stor helikopter.
-Är det soldater? -Det är inte kavalleriet.
-Vem är de? -Legosoldater. Jag känner svinen.
Om ni känner dem, kan ni då inte be dem försvinna?
-De är här för att döda oss. -Vad gör vi?
Be en bön.
Stäng fönstret.
-Hej! Ni sitter i fällan. -Vem är ni?
Befäl Van Der Bosch och hans legosoldater.
-Vad vill ni? -Lämna ut Coimbra-kusinerna.
Skicka ut dem, annars blir ni begravda under ruinerna av huset.
-Låt oss tänka över det. -Två minuter, sen går vi in.
Jag tar tiden.
Om vi går ut tillsammans, skjuter de oss alla fyra.
Om vi två går ut, skjuter de oss, och ni sparar två miljoner.
Så dumma är vi inte. Om ni går ut, dör ni och behåller de två miljonerna.
Men om du och lill-kusinen går ut, dödar de er-
-och då är stor-kusin och jag rika.
-Den köper jag inte. -Går stor-kusin och jag ut, dör vi.
-Det låter bättre. -Det gör det väl inte.
Vänta. Nu har jag det. De skriver först vår check, och sen går de ut.
Just det. Bra tänkt.
-Då mister vi både pengarna och livet. -Ni kan ju inte ta dem med er.
Då har tiden gått!
-De skjuter med lösa kulor. -Ja, de vill ha oss levande.
Undan. De skjuter dig!
-Avbryt skottlossningen! -Skjut! Jag är Coimbra de Corenilla!
-Y Azevedo. -Y Azevedo!
Skjut bara. Jag är inte rädd för dig och dina scouter.
Håll käften.
-Vad gör vi? -Har ni byxor som de här?
-Läderbyxor? Ja, det tror jag. -Ta på dem. Snabbt.
-Och ta av ringar, kavaj och slips. -Varför?
-För att rädda skinnet. -De får inte veta, att vi är fyra.
Det är sant. Jag sa ju att min dubbelgångare var smartare än din.
Då är det sista chansen! Kom ut, annars skickar jag mina män på er!
-Är det bra nog? -Ja, det är fint.
-Håret. -Vad? Nå, ja.
-Kan ni slåss? -Jag har gått i skola i Schweiz.
Jag har aldrig varit i slagsmål. Som femåring deltog jag i ett gräl.
Apocalypse ... Sulphurhead ...
Lägg era vapen. Jag vill ha dem levande.
Iväg med er.
Cobra, Mamba, Rattler, ni tar dörren. Ni två går upp. Resten sprider sig!
Min sko!
-Här är din sko. -Tack.
Jag är Antonio Coimbra de la Corenilla ... y Azevedo.
Söker du jobb på cirkus? Det kan jag inte hjälpa dig med.
Hjälp!
Låt det vara din läxa!
In med dig.
Bra gjort!
Göm dig.
Letar ni efter någon?
En ... två... tre. Din tur.
En ... två... tre.
Håll käften!
Du också. Det är min.
Så ta den då.
Ser du det märket? Precis där.
Göm dig.
Goddag, goddag. Vad är det? Det snöar!
Där trampade du i spenaten.
Vänster .. Höger ... Så!
Min näsa!
Kom här, Bastiano. Ge honom en.
Kom igen. Du ska inte vara rädd.
Nej, sådan här. Kom här.
Slå honom.
Bra gjort, kompis. Stäng dörren.
Ursäkta.
-Så våldsamma de är. Den här vägen? -Nej, den här.
Här händer något.
Dubbelklackar!
Du följer med mig.
-Bosch kallar kommandocentralen. -Varsågod.
-Jag har dem båda här. -Lever de?
Det kan antydas. De är i huset, bundna.
Ge dig er iväg då. Uppdraget är fullbordat.
Slut.
Hallå, Angel. Skicka upp bilen för att hämta oss i San José. Tack.
Vad nu ...
-Han kommer nu. -Vad gör vi?
Gömmer er.
Hej.
Det är ju jag.
Jag gillar dig bättre utan skägg.
Jag har intet emot dig, älskade. Det är det krypet där.
Det krypet ... Den utsvultna, giriga piratfisken!
Du ruinerade min far. Knäckte honom!
-Du tvingade honom att sticka iväg. -Ta det lugnt. Tänk på Whitman.
Nå ja, Whitman ... Din kusin är ett kräk.
En skitig blodsugare utan själ, utan ...
Nu räcker det. Nu går du för långt.
-Svimmar hon ofta? -Hon är mycket känslig.
Hjälp mig här, din skitiga blodsugare.
Vet du vad? Hon har rätt. Du är genomrutten.
Ursäkta. Vet du vad? Hon har rätt. Du är genomrutten.
Det är inte sant. Det var jag som blev lurad.
I ett ekonomiskt avtal för två år sedan. Uttänkt av hystadens far.
En dag tömde han kassaskåpet och försvann.
Med en dansös. Han bor i Paris och lever ljuva livet.
Smart gjort.
Han överbevisade sin dotter om, att allt var mitt fel. Och se nu.
Det ska du bara förklara för henne. Låt Bastiano klara av det.
Honom lyssnar hon på. Speciellt om han tinar upp lite inför henne.
-Tror du, att han har rätt? -Ja, kanske.
Bra. Då var det checkarna. Skriv nu checkarna.
Nej, nej. Det är bara vår bil, som hämtar oss. Fortsätt bara.
-Vad var det nu? 1000? -En miljon.
-Plus en halv. -Till var.
Låt oss bränna iväg pengarna innan vi slutar som dem.
-Du kommer precis i tid. -Tack, Vinicio.
Vi kanske borde börja boxas.
Ja, och jag slutar med min diet omgående.
Kör oss till flygplatsen. Därefter hämtar ni oss här och kör oss hem.